LAMBERTŲ NAMAS, 1986 m.
Sveiki. Aš Elisa. Jūs turbūt Lorena.
Taip. Malonu susipažinti. Atleiskite dėl tokio vėlyvo meto.
Dėl savo dieninio darbo sūnų turiu auginti naktimis.
Nesijaudinkite.
Mano darbe viskas dažniausiai vyksta sutemus.
- Užeikite. - Ačiū.
Sveikas, Karlai!
Ačiū, kad atėjai, Elisa.
Nežinojau, ką daryti, tad paskambinau tau.
Suprantu.
Įklimpai į didelę bėdą ir nusprendei ją paversti mano bėda. Teisingai?
Juokauju.
Karlai, juk žinai, kad visuomet mielai tau padėsiu.
Norėtumėte kavos ar arbatos?
Ačiū, ne.
Jei neprieštarausite, norėčiau iškart imtis darbo.
Karlas telefonu minėjo, jog jūsų sūnų kažkas apsėdo. Tiesa?
Taip.
Mano sūnų Džošą.
Kažkas jį persekioja.
Parodyk jai.
Kaip įprasta, peržiūrėjau psichinės sveikatos testus bei medicininius įrašus.
Viskas tvarkinga.
Tuomet pamačiau nuotraukas.
Prieš šešias savaites pastebėjau štai ką.
Galvojau, jog tai - fotoaparato defektas.
Tačiau vėliau supratau, jog ne.
Pasikalbėjau su berniuku.
Tačiau jis tylėjo kaip žuvis. Jis bijo.
Ir aš bijau.
Šiame name kažkas dedasi. Jaučiu tai.
Aš čia nepageidaujamas.
Galiu su juo susitikti?
Sveikas, Džošai. Aš Elisa.
Norėčiau užduoti keletą paprastų klausimų.
Ar tau patinka čia gyventi?
Turbūt.
Ar netoliese gyvena daug panašaus amžiaus vaikų?
Keletas. Vienas gyvena kaimynystėje.
Tuomet turbūt visai smagu.
O gal kažkas tame name tau nepatinka?
Kartais sapnuoju košmarus.
Ką konkrečiai?
Padarykime bandymą, Džošai.
Nebijok, neskaudės.
Atsipalaiduok.
Klausykis tiksėjimo.
Susitelk ties juo.
Ir apie nieką daugiau negalvok.
Pajausk užplūstantį miegą.
Esame tavo sapne, Džošai.
Apsižvalgyk aplink.
Ką matai?
Save,
miegantį lovoje.
Miegamajame?
Ne.
Kažkur tamsoje.
Čia visuomet tamsu.
Tu vienas?
Ne.
Ir ji yra.
Kas ta "ji"?
Ji sako, kad yra draugė.
Ji ateina pas mane kasnakt.
Kur ji dabar yra?
Ji šiame name su mumis?
Norėčiau su ja pasikalbėti.
Pažaiskime tokį žaidimą, Džošai.
Jis vadinasi "Šilta ir šalta".
Aš vaikščiosiu po namą,
o tu man pasakysi "šilta" arba "šalta".
Šalta.
Šilta.
Šilčiau.
Šalčiau.
Šilčiau.
Karščiau.
Labai karšta.
Eikite iš ten.
Kas tu?
Ko nori?
- Kas nutiko? - Pamačiau, kas jį persekioja, tikrai ne draugė.
Parazitė. Piktybiškiausia būtybė, kokią yra tekę pajausti.
Ji nori būti juo.
Ponia Lambert, manau, kad jūsų sūnus turi unikalų gebėjimą, talentą.
Miegodamas jis gali persikelti į kitas vietas, viską matyti.
Matyti tai, ko gyvieji matyti neturėtų.
Viena negyvėlė jį taip pat pastebėjo.
Dieve mano.
Ar galite tai sutvarkyti?
Galiu atimti iš jo tą sugebėjimą, ištrinti atmintį.
Kaip tą padarysime?
Parodysiu.
Darykite, ką reikia. Tegul jis viską pamiršta.
Praėjusią naktį mačiau save miegantį
tuomet išskridau
Vieną rytą Daltonas tiesiog nepabudo.
Vežėme jį pas geriausius gydytojus,
tačiau nė vienas nežinojo, kaip jam padėti.
Galiausiai mes parsivežėme jį namo,
komoje.
Tuomet namuose ėmė dėtis keisti dalykai.
Nepaaiškinami dalykai.
Aš taip įsibaiminau, jog persikraustėme kitur.
Tačiau tai nesiliovė.
Manote, jog veikia kažkokios antgamtinės jėgos?
Kada paprašėte sielų valytojos Elisos Rainier paslaugų?
Kai nebeturėjome, kur kraustytis.
Ponia Lambert, jūsų pareiškime sakoma,
kad vakar apie 10 val. Vakaro
Elisa užhipnotizavo jūsų vyrą.
Tai buvo jos atliekamo ritualo dalis -
ji manė, jog tai leis jam
"suprojektuoti jo pasąmonę į..."
Atleiskite, neįskaitau savo rašto.
"...į dvasinį pasaulį, kuriame jis pamatytų jūsų sūnų
"ir sugrąžintų jam sąmonę."
Tikėjote, jog tai gali pavykti?
Be abejo. Viskas, ką ji darė, pasiteisino.
Daltonas pabudo.
Kas nutiko po to, kai jūsų sūnus pabudo?
Džošai!
Džošai, kur tu?
Džošai!
Renai.
Aš čia.
- Ką? - Renai!
O, ne.
Elisa!
Mama, išvesk Daltoną iš čia! Kviesk greitąją!
Ne, ne. Elisa!
O, ne!
Ne!
Kas?
Kodėl taip į mane žiūri?
Manai, jog aš tai padariau?
Jūs juo patikėjote?
- Jis mano vyras. - Ne to klausiau.
Taip, aš juo patikėjau. Mano vyras tikrai nieko nenužudytų.
Štai nuotrauka, kurią Elisa padarė, prieš pat jos nužudymą.
Ar galite pasakyti, kas nufotografuota?
Mūsų namuose vyko daug keistų dalykų.
Mačiau vaiduoklius, daugybę vaiduoklių.
Norite pasakyti, kad nuotraukoje - vaiduoklis?
Ponia Lambert, vaiduokliai manęs nedomina.
Mane domina gyvieji, kurie juos sukūrė.
Ant Elisos kaklo - gyvo žmogaus paliktos smaugimo žymės.
Pranešiu, jei teismo ekspertizė parodys, jog tai - jūsų vyro rankų žymės.
- Džesika, jau grįžome namo. - Sveiki.
- Tėti! Žiūrėk, ką padariau. - Labas.
- Kas čia? - Telefonas iš puodelių.
Matai? Prikiši ausį čia, o kalbi į čia.
Tu - genijus. Nuostabu. Ačiū, kad juos prižiūrėjai.
- Perduok savo mamai linkėjimus nuo manęs. - Perduosiu.
Mama, aš nunešiu.
Paklosiu lovas.
Gerai.
Berniukai, metas miegoti.
Ar ilgai čia būsime?
Kol mūsų namuose vyks policijos tyrimas,
pagyvensime pas senelę.
Šis namas jau daugybę metų priklauso mūsų šeimai.
Jums teks miegoti
senajame tėčio miegamajame.
Matei čia kažką blogo?
Ne.
Ir tu nematysi, aišku?
Aišku.
Labanakt.
Ką?
Džiaugiuosi, kad pabudai.
- Labanakt, berniukai. - Labanakt.
- Daltonai. - Ką?
Pažiūrėk, ką padariau.
Tikrai reikia?
Taip.
Kvailystė.
Jis veikia. Galiu tavęs kai ko paprašyti?
Taip. Virvė turi būti įtempta.
- Atsitrauk. - Gerai.
Ką manai?
Manau, jog tai kvaila.
Ei.
Lorena?
Viskas gerai.
- Tai tebevyksta. - Kas?
Girdėjau grojantį pianiną apačioje
ir radau Kali ant grindų, šalia lovelės!
Gal ji tiesiog iš jos išlipo? Ar to nebuvo nutikę anksčiau?
Ką? Kas tau?
Renai, aš tiesiog noriu, kad viskas liautųsi.
Noriu, kad mūsų šeima vėl būtų tokia, kaip anksčiau.
Bet tai - nenormalu. Tie dalykai tebevyksta.
Elisos nebėra! Niekas apie tai nekalba! Kažkas ją nužudė!
Tuomet pakalbėkime.
Manai, kad aš tai padariau?
- Ne. Nemanau. - Gerai.
Nes aš žinau, kas nutiko.
Aš nuėjau ten parsivesti mūsų sūnaus,
o kažkas atsekė mane ir nužudė Elisą.
Tu matei.
Tu viską matei.
Paklausyk. Daugiau mūsų niekas nepersekios.
Šeima tokia, kokia buvo.
Susigrąžinome sūnų.
Argi ne tai svarbiausia?
Taip.
Manai, tie vaiduokliai, kuriuos matėme,
padės man geriau jaustis, kad Elisos nebėra?
Noriu pasakyti, kad mes abu
dabar puikiai žinome, kad egzistuoja pomirtinis gyvenimas.
Bet tai nepadeda.
Dabar aišku, kad geriau būti gyvam.
Ji visuomet užrakina skaityklą.
Eik pirmas.
Medžiotojas, nindzė, meška.
Nesąmonė.
Kaip gali meška įveikti prakeiktą nindzę?
Geresnė uoslė, mano drauge.
Žinai, ką? Manau, mums nereikėtų čia būti.
Grįžkime atgal.
Čia asmeninė erdvė. Turėtum...
- Matai? - Mano kiaušiniai!
Aš čia niekuo dėtas.
LAMBERTAS, DŽOŠAS (1986 m.)
- Labas, Džošai. Aš Elisa. - Labas.
Noriu užduoti tau keletą paprastų klausimų.
Labai paprastų, bus lengva atsakyti.
- Ar tau patinka čia gyventi? - Taip.
Nufilmuota labai neprofesionaliai. Siaubingai.
Keletas. Vienas gyvena kaimynystėje.
Ar galite tai sutvarkyti?
Galiu pabandyti atimti iš jo tą sugebėjimą, ištrinti atmintį.
- Kaip tą padarysime? - Parodysiu.
Su kuo, po velnių, jis kalba?
Galiu pabandyti atimti iš jo tą sugebėjimą, ištrinti atmintį.
- Kaip tą padarysime? - Parodysiu.
Štai ten.
...miegantį. Tada išskridau.
Prašau, daugiau nepalik mūsų.
Senele?
Už tavęs kažkas stovi.
Renai?
- Dieve mano, Džošai! - Mama!
Tu ją matei? Aš kažką mačiau!
- Nematei. - Mačiau! Ten kažkas buvo...
Mama, čia nieko nėra, aišku?
Nes jei būtų, tai išgąsdintų mano šeimą,
o aš visai nenoriu, kad Renai girdėtų tokius dalykus.
Aišku?
Taip, tu teisus.
- Turbūt pasivaideno. - Taip.
- Atleisk. - Tau reikėtų pamiegoti.
Nori dar?
Paeik dar šiek tiek atgal, kad virvė įsitemptų.
Tėti?
- Pričiupau! - Dieve mano!
- Aš tave suvalgysiu. - Mama?
Sveikas, mielasis. Ko nori pusryčiams?
Prašyk, ko nori.
Nesvarbu.
Kas nutiko?
Kas yra? Pasakyk.
Sapnavau košmarą.
Aišku.
Labai gaila. Ką sapnavai?
Miegojau savo lovoje.
Tuomet įėjo senelė.
Kambaryje buvo dar kažkas.
Prašau, daugiau nepalik mūsų.
Senele?
Už tavęs kažkas stovi.
Norėjau pabusti.
Šiek tiek užtrukau, tačiau man pavyko.
Koridoriuje išgirdau balsus.
Išeik.
Kalbėjo tėtis.
Išeik.
Jis su kažkuo kalbėjo.
Išeik.
Mama, ar tėčiui kažkas yra?
Ne.
Ne, mielasis.
Jam dabar tiesiog sunkus metas.
Ir tiek. Visiems mums sunkus metas.
Viskas gerai, tai tik sapnas.
Nuvešiu berniukus į mokyklą. Tu pailsėk.
Eikš, sūnau.
Gerai.
Tau viskas gerai, Lorena? Sakei, kad kažkas nutiko.
Kas tai bebūtų, kas nužudė Elisą,
kas persekiojo mano šeimą,
mūsų dar nepaliko.
Vakar savo namuose vėl kažką mačiau.
Man reikia jūsų pagalbos.
Ar pameni, kai Elisa pirmąkart apsilankė jūsų namuose
ir kalbėjo su Džošu, kai jis dar buvo mažas?
Ne. Daug kartų mėginau...
Iki šios dienos stengiuosi pamiršti tą savo gyvenimo laikotarpį.
Gerai. Elisa jį užhipnotizavo, daug klausinėjo.
Perrašiau filmuotą to vakaro medžiagą skaitmeniniu formatu.
Apkarpiau ir pašviesinau vaizdą.
- Ką? - Lorena, čia Džošas?
Tai neįmanoma!
Šito mes nežinome.
O, kad Elisa būtų čia ir galėtų mums padėti.
Ką?
Klausau.
Renai Lambert, čia detektyvas Sendalis.
Sveiki, detektyve.
Sakiau, jog informuosiu jus apie teismo ekspertizės išvadas.
Todėl ir skambinu.
Atrodo, jog žymės ant Elisos Rainier kaklo liko ne nuo jūsų vyro rankų.
Tolesnių išvadų dar nėra, tačiau pamaniau, jog norėsite tai žinoti.
Ačiū, detektyve.
Gerai, kad pasakėte. Ačiū.
Irkluok savąją valtelę
Žemyn upe
Linksmai
Gyvenimas - tai sapnas
Kali?
Kali, kas tau?
Kali!
Kokia graži mergytė.
Nedrįsk!
Jėzau!
Dieve mano!
Kali!
Kali? Vaikeli?
Mano mergytė. Kali.
Nedrįsk!
Jis atėjo.
Karlai, aš Spekas. Kalbėjome telefonu.
- Sveiki! - Užeikit.
Sveikas, Karlai. Seniai nesimatėme.
Taip.
Atrodo, jog aš pasenau už mus abu.
Liaukis.
Pažįsti Speką. Čia Takeris.
Elisa daug apie jus pasakojo.
Sakė, kad jūs buvote antras geriausias žmogus, su kuriuo jai teko dirbti.
Antras geriausias. Kaip malonu.
Norėjau su ja susisiekti, jai paskambinti.
Tačiau vis atidėliojau.
O dabar jos nebėra.
Galbūt tai galimybė jums atsisveikinti.
Spekas telefonu minėjo, tačiau nesu tikras, ar turėtume...
Norime sužinoti atsakymus į klausimus,
ir vienintelė Elisa gali mums padėti.
Padėk mums, Karlai.
Padėk su ja susisiekti.
Yra įvairių būdų tą padaryti.
Manasis toks.
Aš užduodu klausimus, ir dvasios pateikia atsakymus per kauliukus.
Žodžiai užšifruojami raidėmis.
Elisa, prašome tavęs atsiliepti.
Pasakyk, ar esi.
Elisa, prašau, kalbėk su mumis.
Duok ženklą, kad girdi mano balsą.
Turbūt reikėjo jus perspėti, kad tai nėra tikslusis mokslas.
Kartais kontakto užmegzti nepavyksta.
Elisa.
Pasakyk, ar tu čia?
Ar esi čia?
- Atnešiu... - Ne!
Neišeikite iš apskritimo.
TAIP
Elisa.
Norime sužinoti, kas tave nužudė.
Pasakyk mums.
"Ji nužudė".
Ko ji nori?
Matau.
Kur?
"N-U-Ž-U-D-Y-T-I."
Kur ji?
"Slepiasi."
Kur slepiasi?
Elisa, pasakyk, kur tavo žudikė.
"Anglų mergelė"?
Ką tai reiškia?
"Angelų".
Angelų mergelė.
Tai ligoninė.
Žinau, nes ten dirbau.
Renai?
Renai.
Dažniausiai dirbau rytiniame korpuse.
Dabar jis uždarytas.
Likę tik vaiduokliai.
Man asmeniškai labiau patinka vaiduokliai nei žmonės.
Ko mes ieškome?
Elisa mus čia nukreipė ne šiaip sau.
Pamiršk pastatą.
Galvok apie gydytojus, sesutes, su kuriomis dirbai,
pacientus, visus.
Mama!
Kas čia?
Ten.
Kas buvo tame kambaryje?
Čia buvo intensyvios terapijos skyrius.
Puikiai pamenu.
Gal šįvakar užsisakykime picą?
O gal makaronų su sūriu?
- Sveika, Pem. - Labas, Lorena.
Makaronų su sūriu.
Gerai, taip ir padarysim.
Netriukšmauk. Nieko neliesk.
Kaip jis?
Gyvybinės funkcijos stabilizuojasi, tačiau jis dar nereaguoja į aplinką.
- Jo kraujo spaudimas kyla. - Taip, kai padidinome dozę.
- Gerai, tokį lygį ir palaikykime. - Gerai.
Kada paskutinį kartą tikrinai gliukozės kiekį kraujyje?
Viskas gerai.
Po kelių dienų vėl jį pamačiau.
Paskutinį kartą.
Parkeri, ką jūs...
Turėtumėte ilsėtis. Gulėti lovoje.
Norėčiau atsiprašyti už savo sūnaus elgesį.
Jis labai išdykęs.
Hilari, kodėl pacientas iš 104-osios palatos vaikšto koridoriais?
Ką nori pasakyti?
Pacientas iš intensyviosios terapijos skyriaus, Parkeris Kreinas?
Ką reiškia "vaikšto"?
Ką tik kėliausi liftu su juo. Jis turėtų gulėti lovoje, stebimas...
Lorena, tas pacientas mirė vakar ryte.
- Ką? - Pats įšoko į mirtį.
Dėl ko jis čia pateko?
Mėgino iškastruoti save.
O, ne.
Ne.
Tik ne vėl.
Prašau, ne.
Tavo mirusi siela žudo jo gyvą kūną.
Noriu gyventi.
Noriu gyventi!
Jei nužudysi juos.
Ne. Prašau, ne.
Negaliu, mama.
Prašau, neversk manęs šito daryti.
Privalai!
Arba tavęs neliks.
ĮRAŠŲ KAMBARYS
Mes galime.
- Negali būti. - Lorena!
Čia jis?
Parkeris Kreinas, tai jis.
KREINAS, PARKERIS 8871 ŽVIRBLIŲ G-VĖ
Šis adresas kažkoks keistas.
Viskas gerai, Renai.
Viskas gerai. Tau viskas gerai.
- Dieve. - Tau viskas gerai.
- Kur Kali? - Jai viskas gerai. Miega savo kambaryje.
- Jai viskas gerai. - Ji nemiega!
- Ji miega! Renai! - Ne! Ne!
Kali.
Matai? Sakiau, kad jai viskas gerai.
- Dieve! - Kas nutiko? Papasakok.
- Kažkas mane užpuolė! - Kas?
Moteris svetainėje. Ji man trenkė. Viskas vėl sugrįžo, Džošai!
Turime išeiti! Pasiimti vaikus ir dingti iš šio namo!
Kaltas ne namas! Pati žinai. Juk viską jau esame patyrę.
Jie seks paskui mus. Tiesiog nebijok. Atsipalaiduok.
Atsipalaiduoti? Negaliu!
Aplink - vieni vaiduokliai! Atrodo, tarsi patys būtume mirę!
Ne!
Ne.
Mirus viskas būna visai kitaip.
Žinau. Mačiau.
Mačiau, kur jie egzistuoja.
Jie nori to, ką tu turi.
Gyvenimo.
Tačiau jie negali tavęs valdyti.
Tau tereikia juos ignoruoti, ir jie pasitrauks.
Matai?
Ką darai?
Kažkas grojo šitą dainą.
Kokią dainą? Ką čia paistai?
Nežinai šitos dainos?
Ne.
Tai daina, kurią parašiau tau.
Dėl dainos mums neverta nerimauti.
Kažkas gyvena šiame name.
Lik čia.
Žiūrėk, jie paliko pravertą langą.
Žiūrėk po kojomis.
Kažką jauti?
Sakykime, jog šis namas - ne ta vieta, kurioje nutiko daug gerų dalykų.
Čia turbūt yra daug vertingų radinių kolekcionieriams.
Koks čia kvapas?
- Spekai. - Ką?
Viršun.
Manau, kad čia galėtų būti Parkerio Kreino miegamasis.
Nemanau. Labai jau mergaitiškas, ar ne?
Kodėl?
Pažvelk - lėlių namas.
Ką?
Aš irgi turėjau lėlių namą.
Rod Ailendo Raudonasis.
Nešdinamės iš čia.
Čia mano kambarys!
Takeri!
Klausyk, Takeri.
Eikite iš čia.
Jei ji pamatys, privers mane jus nužudyti.
Daltonai.
Ką?
Noriu tau kai ką parodyti.
Liaukis, Fosteri.
Grįžk į lovą. Pridarysi mums visiems bėdos.
Aš ne Fosteris.
Fosteri, pabusk.
Fosteri, prašau, pabusk!
Kas tu?
Tie, kuriuos jis nužudė.
Mūsų daug.
Ko jums reikia?
Padėkite man!
Numalšinkite tą skausmą!
Viskas gerai!
Jėzau. Jėzau.
Viskas gerai.
Tai tik sapnas.
Nori ją pasiekti, bet tau nepavyks.
Ne iš ten.
Dabar tavo namai - šešėliuose.
Padėkite!
Elisa.
Kodėl mus čia atvedei?
Ko mes ieškome?
"Mors."
Lotyniškai tai reiškia "mirtis"?
Karlai.
Čia ta pati moteris, kuri buvo mano namuose.
Atsargiai, Lorena!
Kas nutiko?
- Kas nutiko? - Pašviesk čia.
Čia!
Tu ne Elisa, tiesa?
Ne
Kas tu?
Mirties motina.
Ką tai reiškia?
Tą ir reiškia.
Reiškia
Parkerio Kreino motiną.
Gerai, patraukim šitą.
Vienas, du, trys.
Traukite į šitą pusę.
Nieko neliesk.
Ei.
JUODOJI NUOTAKA
"Juodoji nuotaka".
Pavadinimas girdėtas.
Kur? Ką radai?
"Viena iš aukų pabėgo nuo žudiko.
"Ji apibūdino užpuoliką policininkams kaip
seną moterį juoda vestuvine suknele ir šydu.
Juodoji nuotaka pasiglemžė savo penkioliktą auką."
Aukos.
Dieve.
Pala.
Parkeris dėvėjo tą suknelę
žudydamas.
Tai buvo jo priedanga.
Jis žudė dėl savo motinos, nes ji vertė jį tai daryti.
Jis norėjo susigrąžinti vaikystę.
Štai kodėl jis gviešėsi jūsų sūnaus.
- Renai! - Jėzau! Lorena!
- Kur tu buvai? - Turiu pasikalbėti su tavimi.
Kur jis, Džošas?
Jis prastai jaučiasi. Visą dieną guli lovoje.
- O kur Daltonas ir Fosteris? - Ką tik nuvežiau juos pas Džesiką.
- O ką? - Tau ir vaikams gresia pavojus.
Viską paaiškinsiu vėliau.
- Prašau, lipk į automobilį ir važiuojam. - Ir tu juos matei?
Name?
Tai ne namas, tai Džošas.
Jos išvažiavo. Einam.
Gerai. Mes viską girdėsime.
Pašauk, jei reikės mūsų.
Slaptažodis "Kesadilija."
- Pakartok. Kesadilija. - "Kesadilija."
Man atrodo, buvome sutarę sakyti "vienaragis".
"Kesadilija" labiau tinka pokalbyje.
Visai ne. Kaip galima panaudoti žodį "kesadilija"?
- Metas pietauti. Metas kesadilijai. - Ei.
Man labai patinka kesadilija. Norėčiau kesadilijos.
Tikrai?
Manau, jog nesvarbu.
- Ir taip suprasite, kad man reikia pagalbos. - Nesvarbu.
Raminamieji.
Džošai - išsivežiau Renai į parduotuvę. Pasimatysim vėliau - Mama
Kuo galėčiau padėti?
Mano vardas Karlas.
Žinau, kad manęs nepameni, Džošai.
Mes su Elisa padarėme viską, kad neprisimintum.
Jūs teisus, aš jūsų nepamenu.
Tavo mama pasikvietė mane, kai jums kilo bėdų,
ir tai, ką pamačiau, mane taip išgąsdino, jog kreipiausi į Elisą.
Dabar Elisos nebėra.
Pagalvojau, gal tu galėsi man pagelbėti.
Man labai reikia.
Žinoma.
Gerai.
Nerealu.
Jaučiuosi tarsi FTB agentas.
Pasakyk, ką galvoji. Lorena, ką tu žinai?
Manau, kad nuo tada, kai Džošas pateko į tą kitą pasaulį,
kažkas atėjo į šitą.
Manome, jog kažkieno dvasia žudo visus ir dar ilgai žudys.
Štai kodėl turėjau išvežti jus su vaikais toliau nuo jo.
Vakar vakare pažvelgusi į jo akis,
ką darau kiekvieną dieną jau 12 metų,
pirmąkart jo nepažinau.
- Aš jo išsigandau. - Dabar, namuose,
yra mano ir Elisos pažįstamas, jis kalbasi su Džošu.
Mes pamėginsime jį prislopinti ir kai jis pasiduos,
pamėginsime pasiekti tikrąjį Džošą.
O jei jo nerasime?
Tu gerai jautiesi?
Taip.
Tik nuotaika prastoka.
Norėjau paklausti, ar žinai, kas nutiko Elisai.
Ne, nežinau.
Klausyk...
Turiu priminti, jog...
Aš nesu tas žmogus, kuris juoksis,
išgirdęs kažką neįprasto.
Esu matęs labai daug dalykų savo paties akimis,
kuriuos daugelis žmonių gali įsivaizduoti tik miegodami.
Elisa nuvedė mane į tokią vietą, kuri iki šiol persekioja mane sapnuose.
Tačiau aš atgavau savo sūnų.
Nežinau, aš išėjau iš kambario, o kai po 10 minučių
grįžau atgal, Elisa buvo negyva.
Ji buvo pasmaugta.
Tai buvo siaubinga.
Turbūt.
Kai buvai mažas,
minėjai, kad tave persekiojo kažkokia senė.
Ar būdamas kitame pasaulyje matei tą pačią senę?
Ne.
Aišku.
Norėtumėt kažko išgerti?
- Vandens. Mielai išgerčiau vandens. - Žinoma.
Ką ten turite?
Nieko.
Pasirodė, jog žaidėte su savo kauliukais.
Ką?
Mama minėjo, kad jums patinka žaisti kauliukais.
Tikrai? Nežinojau, kad jūs šįryt kalbėjotės.
Toks mano aiškinimosi metodas.
Ką ten turi už nugaros?
O gal paklausk savo kauliukų, ką laikau už nugaros?
Nagi, pažiūrėkim.
Mama sakė, kad tau puikiai sekėsi.
Nagi, bus smagu.
Ką Džošas...
Ką Parkeris Kreinas laiko sau už nugaros?
Peilį
Ji niekuomet neklydo.
Šūdas!
Bėgam!
Kesadilija.
- Karlai! - Čionai!
Laikau tave!
Mes pažįstami, tiesa?
Na, jei tu čia, man turbūt nereikia klausti, kur aš.
Jis tave nužudė.
Apgailestauju.
Jei negrįšiu, jis išžudys visą mano šeimą.
Neturiu išeities. Išėjęs iš savo kūno ilgesniam laikui, silpstu.
Elisa.
Elisos čia nėra.
Tuomet suraskime ją.
Tolyn einame.
Turi nužudyti kitus.
Tik taip liksi gyvas.
Užsičiaupk! Dink iš mano galvos!
Užsičiaupk! Dink iš čia!
Nešdinkis iš mano galvos!
Ką tik gavau žinutę iš Takerio. Jie pasiruošę.
Elisa?
Elisa!
Nedaryk to.
Kas čia?
Kažkas stovi priešais tave.
Nieko nematau.
Jis tiesiai priešais tave!
Jis kalbasi su tavim.
- Ką jis sako? - "Jūsų vaikas pas jį."
"Jūsų vaikas pas jį. Jūsų vaikas pas jį. Jūsų vaikas pas jį. "
Jūsų vaikas pas jį. Jūsų vaikas pas jį.
Ką jis daro dabar?
Rodo į kažką.
Ten.
Išgirdau tą garsą Kali kambaryje. Per kūdikių stebėjimo kamerą.
- Gal tai buvo trikdžiai. - Nežinau.
Garsas buvo gana aiškus. Šnabždesys. Toks...
Baisiausiai išsigandau.
Nuėjau prie kameros ir pagarsinau, tuomet išgirdau vyro balsą.
Užlėkiau į viršų ir pažvelgiau vidun.
Kažkoks triukšmas. Galima dažnai pagauti...
Ne! Ne.
Ne. Ei!
Kas čia, po velnių?
Pala.
Niekur neik.
Renai!
Ei.
Ne. Džošai, ne!
Džošai! Greičiau! Ten kažkas yra! Už užuolaidų!
- Džošai! - Renai!
Renai!
Palik ją ramybėje!
Paleisk ją!
Būk prakeiktas!
Džošai.
Norėčiau pasakyti, kad malonu tave matyti.
Apgailestauju.
Tau čia ne vieta.
Mes visi pereiname per šią vietą.
Tikėdamiesi patekti į geresnę vietą.
Aš jau mačiau tą geresnę vietą,
tačiau grįžau čionai, nes išgirdau tavo šauksmą
ir supratau, jog galiu padėti.
Karlai, ką tu čia veiki?
Čia tavęs neturėtų būti.
Elisa, aš tave nuvyliau.
Nieko panašaus.
Tu ieškojai Džošo ir jį suradai.
Džošai, tavo vieta ne čia,
o tai būtybei - ne vieta tavo pasaulyje.
- Aš nežinau, kaip ją nugalėti. - Ten, tamsoje
yra namai, kuriuose sudėti visi jos gyvenimo prisiminimai.
Panaudok tuos prisiminimus ir ištrauk ją iš savęs,
taip galėsi sugrįžti į savo kūną.
O kur tas jos namas?
Pats žinai.
Nepamenu.
Gal klausiame ne to Džošo?
Kas nutiko?
Mačiau, kas jį persekioja, tikrai ne draugė. Tai parazitė.
Piktybiškiausia būtybė, kokią yra tekę pajausti.
Ji nori būti juo.
Ponia Lambert, manau kad jūsų sūnus turi unikalų gebėjimą, talentą.
Džošai.
Man reikia tavo pagalbos.
Aš nebeturiu senės prisiminimų,
tačiau tu turi.
Turiu sužinoti, kur ji gyvena.
Parodysiu.
Tai štai dėl ko.
Karlai?
Džošai?
Sveika, mieloji.
Laukiu berniukų. Jie dar negrįžo namo.
Ar mano draugas Karlas šiandien buvo užėjęs?
Atrodo, ne.
Pačios prisiprašėte!
Jau seniai nejaučiau tikro skausmo.
Renai, padėk man!
Labai to ilgėjausi, tačiau dar labiau troškau sukelti skausmą kitiems.
Renai, nešdinkis! Bėk!
Aš grįšiu tavęs, mama!
Atvažiavom.
Ačiū, Džesika.
- Ačiū. - Nėra už ką. Iki rytojaus.
Eime, Fosteri.
Aš to nenorėjau, Renai.
Ji norėjo, kad tave nužudyčiau, tačiau aš nesutikau.
Tačiau dabar manau, kad ji buvo teisi.
Esi apgailėtina nedėkinga kalė.
Iššvaistei visą savo gyvenimą bijodama mirusiųjų,
o netrukus būsi viena iš jų.
Kai nusivesiu tave į savo tamsius namus,
suprasi, kokia buvai laiminga tą trumpą laiką matydama saulę.
Mama!
Tėti! Ne!
Nagi!
Ei.
Aš - Parkeris!
Kas čia?
Čia tu nupiešei?
Nedrįsk!
Bet, mama...
Sakyk tiesą.
Tu?
- Taip. - Tavo vardas ne toks!
Tavo vardas ne Parkeris!
Tai vardas, kurį tau davė tavo tėvas!
Tavo vardas -
Merilin.
Ar supranti?
Pasakyk.
"Mano vardas yra Merilin."
Pasakyk!
Mano vardas...
Merilin.
Ša, ša.
Jei būsi užsispyrusi mergaitė, gausi...
Mama, jei užmigsiu, galėsiu nukeliauti į tą tamsią vietą ir surasti tėtį.
Ne, tai pernelyg pavojinga.
Kartą jau vos tavęs nepraradau. Nenoriu, kad tai nutiktų dar kartą.
Galiu jį surasti. Pažadu, kad surasiu. Pažadu.
Surasiu.
Nusisuk.
Viskas gerai!
Būk atsargus.
Aš tave myliu.
Sunaikink ją, Džošai! Užbaik viską!
Kur aš?
- Paleisk ją! - Lorena?
- Kur jis? - Pas jį Renai.
Po velnių!
Parkeri, padėk man sunaikinti jos prisiminimus.
Tai tave išlaisvins.
Įleisk mane, prašau.
Atidaryk duris.
Mažos mergaitės turi išmokti gražiai elgtis!
Ne!
Mažuti!
Ei.
Pabusk!
- Elisa! - Džošai, eik.
Labai norėčiau vestis tave kartu.
- Aš negaliu. Tačiau gali pasiimti Karlą. - Ką?
Juk sakiau, kad tau čia ne vieta.
Apkabinusi pajutau tavo širdies plakimą.
Tu dar gyvas. Turi gyventi toliau.
Tačiau dabar abu turite išeiti!
Eikit!
Nagi!
Nešdinkitės!
Atgal!
Tėti!
Daltonai?
- Daltonai! - Tėti!
- Kur tu, sūnau? - Tėti!
Varge! Ką tu čia darai?
Atėjau parsivesti tave namo!
- Kaip mane suradai? - Sekiau tavo pėdomis.
Atsibusk!
Kur tu? Pabusk!
- Grįžk pas mane. - Čia mama.
Atsibusk!
Grįžk pas mane!
- Protingas berniukas. - Sek paskui mane.
Atsibusk.
Nagi, atsibusk!
Čia aš.
Renai, čia aš, viskas gerai.
- Viskas gerai. - Tėti?
Taip.
- Tėti, tu grįžai! - Taip.
Tavo dėka.
Mano berniukai. Mielasis.
Renai, čia aš, viskas gerai.
Mėginau tave pasiekti. Viską išbandžiau.
Grojau tavo dainą.
Turėjau suprasti, kad tai tu.
Tik tu gali ją sugroti taip siaubingai.
Nagi!
Pasiruošę?
Mes pasiruošę.
Pasiruošę pamiršti viską visiems laikams.
Daugiau jokių kelionių, aišku?
Norime gyventi tik šiame pasaulyje.
Gerai, pone Lambertai.
Užsimerkite.
Abu.
Giliai įkvėpkite
ir klausykitės tiksėjimo.
Pajauskite, kaip jus užplūsta miegas,
leiskite tamsai jus užlieti
ir nesipriešinkite.
- Kas ten? - Norime perduoti žinią.
Nuo Elison.
Čia pokštas?
Mano artimas draugas
pakalbėjo su Elison.
Tai neįmanoma.
Dinkite arba iškviesiu policiją.
Palauk, Brajanai.
- Kas jūs? - Mes padedame žmonėms.
- Žmonėms, kuriuos veikia... - Kas ta moteris?
Kokia moteris, mielasis?
Ta, kuri stovi už jų.
Mūsų draugas mums pasakė, kad Elison nelaimė nebuvo nelaimė.
Kai jai ligoninėje sugrįžo sąmonė,
kartu į šį pasaulį sugrįžo ir dar kažkas.
Ne vienas, o daug.
Ir jie visi gyvena kartu su jumis šiame name.
Elison.
Dieve mano!